ADOLFAS DAMUŠIS
Lietuvių tautai, atsidūrus dviejų nuožmių imperialistų replėse, šio antrojo pasaulinio karo audroje teko labai skaudžiai nukentėti. Abu okupantai, tarp savęs kovodami, pykti labai dažnai išliedavo ant nekaltų Lietuvos žmonių. Pirčiupio kaimo tragedija tai labai vaizdžiai liudija. Sovietų partizanams iš pasalų nukovus porą vokiečių karių, naciai kerštaudami apsupo tam įvykiui gretimą Pirčiupio kaimą, vyrus sušaudė, moteris su vaikais uždarė į daržinę ir ją padegė. Motinų metamus vaikus iš degančio pastato naciai sviedė atgal į ugnį. Tokių žiauraus keršto išpuolių prieš nekaltus Lietuvos gyventojus buvo labai daug. Dar daugiau nekalti Lietuvos gyventojai kentėjo nuo neteisingo keršto antrosios sovietinio okupacijos metu už Vokietijos nacių prasižengimus.
Tokių žiaurių okupantų priespaudoje atsidūrusi lietuvių tautos rezistencinė vadovybė buvo priversta naudotis savo sąmoningai pasirinkta taktika. Ji ryžtingai ir neatlaidžiai kovojo už pagrindinius lietuvių tautos siekius, bet kartu naudojo kovos būdus, padedančius apsaugoti Lietuvos žmones nuo žiauraus okupanto keršto veiksmų. Tokio keršto, kurį okupantas jau buvo pritaikęs Čekoslovakijai ir Lenkijai, jų aktyviuosius ir inteligentinius sluoksnius radikaliai išžudydamas. Tuo tikslu lietuvių antinacinė rezistencija plačiaipraktikavo viešosios ir slaptosios rezistencijos bendradarbiavimą. Viešieji rezistentai, laikydami glaudų ryšį su slaptuoju antinaciniu pogrindžiu ir jo spauda, keletą kartų yra atlikę žaibolaidžio vaidmenį okupanto keršto įlydžiui apmažinti. Tokiu bendradarbiavimu didžioji lietuvių tautos dauguma buvo įsijungusi į planingai ir sumaniai vykdomą antinacinę rezistenciją. Beveik visame okupuotos Lietuvos administraciniame aparate buvo pogrindžio atstovų. Visa eilė viešai eksponuotų lietuvių tautos visuomenėje veikliųjų asmenų buvo ryšy su slaptąja antinacinė rezistencija ir su ja sutartinai derino savo veiklą.
Bet žiūrint tų visų sumanių metodų lietuvių tautos kraujo auka buvo neišpasakytai didelė. Koks sunkiai įsivaizduojamas įvykis būtų buvęs, jeigu, pavyzdžiui, Jungtinės Amerikos Valstybės būtų netekusios 60,000,000 savo gyventojų, t.y.
(Lentelė 1)
Genocido ir holokosto aukos Lietuvoje
Asmenų
skaičius
1. 1940 m. liepos 11-14 dd. Lietuvos vadovaujančio
aktyvo areštavimas ir sunaikinimas 2,000
2. Lietuvos karininkų ir karių areštai ir daugumos jų
sunaikinimas, daugiausia Gulago Norilsko
koncentracijos stovykloje 6,500
2. 1941 m. birželio 14-17 dd. masinė šeimų deportacija
į Sibiro Gulago kone. stovyklų sistemą 34,260
4. Lietuvių kalinių likvidavimas pirmos sovietinės
okupacijos metais nuo 1940.VI.15 iki 1941.VI.22 9,500
5. Aktyviųjų lietuvių žudymas prieš karo pradžią 1941
m. birželio mėn. 18-22 dd. 3,460
6. Sukilėliai žuvę 1941 m. birželio 22-25 dd. Sukilimo
metu 2,000
7. Į Sovietų Rusiją pasitraukę žydų tautybės asmenys 15,000
8. Antrosios sovietinės okupacijos metais įvykdyta
apie 13 deportacijų, į Sibiro Gulago koncentracijos
stovyklas 640,000
9. Partizaninių kovų aukos, 1944-1954 metais 30,000
10. Nacių okupacijos aukos:
žydų sunaikinta 1941-1944 m. 160,000
lietuvių sunaikinta 1941-1945 m. 40,000
11. Repatrijavo į Vokietiją 1940 m. ir Lenkiją, 1944-50m. 110,000
12. Pasitraukė į Vakarus, 1944 rudenį 64,000
Lietuva neteko gyventojų 1,116,720
ketvirtadalio savo piliečių, kaip kad neteko Lietuva. Tuo tarpu Lietuvos ir kitų okupuotų valstybių atžvilgiu laisvajame pasaulyje vyksta naivios tylos suokalbis.
Tikima žiauriam imperialistiniam karo laimėtojui; jo prasikaltimai prieš žmoniškumą dengiami. O tas okupantas, įvykdęs prievartos veiksmus, pavergęs tautas ekonomiškam išnaudojimui, genocidiniam naikinimui, skuba rašyti savo falsifikuotą nugalėtojo istoriją. Ir negana to, dar randa oficialių talkininkų ir laisvajame pasaulyje persekioti prieš pavergėjus kovojusius ir dar tebekovojančius pavergtųjų valstybių žmones.
Sovietinė propaganda kai kurių laisvojo pasaulio asmenų ausis apkurtino. Jie negirdi pavergtųjų pagalbos prašymo. O tuo tarpu iš Gulago koncentracijos stovyklų ir kalėjimų grotuotų langų kelis dešimtmečius sklido ir dar sklinda šauksmas: „Mes nesutinkame vergauti. Vergijos gadynė baigėsi. Gėda tiems laisviesiems, kurie užsikemša savo ausis, kad negirdėtų pavergtųjų ir išnaudojamųjų pagalbos šauksmo".
Skaityti daugiau: NEPRIPAŽINTA KRAUJO AUKA