Nr. 69 (106) 1977 — BALANDIS
RIČARDAS BAČKIS
![](/images/html/I-laisve/I-Laisve-1977-69(106)_files/I-Laisve-1977-69(106)-3.jpg)
1.
Kai mes išgirstame Sovietų Sąjungos komunistų partijos aukštų dignitorių pareiškimus apie komunizmo pažangą pasaulyje, mes dažnas esame linkę juos laikyti sovietinės propagandos išpūstais pasigyrimais ir nenorime pripažinti jiem didesnės reikšmės. Tik tais atvejais, kai kuriame nors krašte, kaip 1974 Portugalijoje, 1975 Angoloje, komunistai pagrobia krašto valdžią — mes bent kiek susirūpiname ir klausiame, kas bus toliau? Bet kai tik padėtis stabilizuojasi, mes linkę su ja susigyventi, kaip su nauja dviejų pasaulių — laisvojo ir komunistinio — pusiausvyra. Šioks susigyvenimas su komunizmo prasiveržimais ypatingai yra būdingas kai kuriom Europos tautom. Tam turbūt yra dvi palankios priežastys. Pirma, žmogus apskritai nelinkęs sau nepalankių sprendimų ar išvadų daryti tik pagal kitų patyrimus ir liudijimus. Jis reikalingas betarpiško pažinimo. Antra, pats komunizmas šiandien daug mažiau žmones baido ir atstumia, nekaip seniau. Jei Nixonas susitaikė su Brežnevu, jei Vatikanas derasi su Kremlium, jei V. Europa ir Šiaurės Amerika su Sovietų Sąjunga ir jos satelitais pasirašo bendras deklaracijas taikai ir žmogaus teisėm garantuoti, tai visa tai sako, kad komunizmo velnias negali būti toks baisus, kokį jį kad vaizduoja Solženicinas, Amalrikas, kiti rusai disidentai, ar sovietų pavergtų tautų egzilai. Tai Vakarų, pirmiausia vakarų Europos nuovargio ir suglebimo išvados ir išdavos. Gal būt kad visi mes esame pavargę. Kitaip kaipgi galima išaiškinti tą visuotinį pasyvumą komunistinės grėsmės akivaizdoje? Vis dėlto vakarų Europą mes suprantame. Mums betgi nesuprantama Amerika. Velionis John Foster Dulles tuoj po II-jo pasaulinio karo, 1945, yra pareiškęs:
— Per šešeris karo metus kariniai sumetimai buvo vis labiau nustūmę į šalį moralę ir principus. Dabar, karui pasibaigus, pasaulyje turi būti vėl restauruoti principai ir moralė. Jungtinės Valstybės šiuo atžvilgiu turi pasiimti vadovavimą. Mes, amerikiečiai, esame vienintelė didelė tauta, neišsekusi fiziškai, nei dvasiškai. Mums dera vadovauti atstatant principus, kurie būtų veikimo gairėmis. Jeigu mes to nepadarysime, pasaulis nebebus vertas, kad jame gyventume. Mes žinome, kad mūsų planeta pasidarys nebegyvenama, jei žmonija savo fizinių sugebėjimų nepajungs moralės įstatymams.
Skaityti daugiau: VAKARŲ EUROPA IR KOMUNIZMAS