Dr. JUOZAS GIRNIUS
Dešimtajame Lietuvių Katalikų Mokslo Akademijos suvažiavime, įvykusiame 1976 m. lapkričio 24 - 28 dienomis Dievo Apvaizdos lietuvių parapijos Kultūros Centre, Southfielde, Michigane, dr. Juozas Girnius skaitė paskaitą “Prof. Juozas Brazaitis — mokslininkas”. Čia spausdinama paskaitos ištraukos dalis, atspausdinta L.K.M. Akademijos suvažiavimų darbų X tome ir specialiame atspaude, Romoje, 1984 m.
“Žmogaus gyvenimas išties yra kelionė besikryžiuojančiomis, vadinasi, vis apsisprendimo reikalaujančiomis kryžkelėmis. Pasirinkdamas temą Akademijos penkiasdešimtinei sukakčiai jos vaidmenį kryžkelėse, Brazaitis savaime nurodė kryptį jos veiklai: būti šviesa savo tautai. Tarnavo tautai Brazaitis tiek visu gyvenimu, tiek savo moksliniu darbu. Gyvu žodžiu prof. Juozas Brazaitis jau nebeprabilo į mus, bet jis byloja į mus visa savo gyvenimo šviesa” — kalbėjo paskaitos įžangoje dr. Girnius.
![](/images/html/I-laisve/I-Laisve-1985-94(131)_files/I-Laisve-1985-94(131)-5.jpg)
Literatūros premijas skirstant Vokietijoje. Iš kairės: J. Brazaitis, A. Rūkas, P. Caučys ir A. Merkelis Nuotr. B. Gaidžiūno
Toliau paskaitininkas nurodo, kad jau 1939 metais III L.K.M. Akademijos suvažiavime Juozas Brazaitis buvo išrinktas Akademijos nariu mokslininku, anuometiniu terminu — akademiku.
Šių rinktinių narių mokslininkų, arba akademikų, skaičius buvo nedidelis, ir į jį patekti reiškė tikrą įvertinimą; I suvažiavime nariais akademikais tapo prel. A. Dambrauskas-Jakštas, prof. Pr. Dovydaitis ir prof. St. Šalkauskis, II suvažiavime — vysk. P. Būčys (buvęs universiteto rektorius), prel. B. Čėsnys (ilgametis prorektorius) ir prof. J. Eretas, III suvažiavime narių mokslininkų vardas pripažintas vysk. dr. M. Reiniui, prof. K. Pakštui, Brazaičiui ir doc. dr. Z. Ivinskiui. Pastarasis buvo jauniausias (31 m.), o Brazaitis (36 m.) buvo žemiausios pozicijos universitete — neetatinis lektorius. Šalia ilgamečių universiteto profesorių Juozą Brazaitį iškėlė į Akademijos narius mokslininkus per trumpą laiką laimėti moksliniai pasiekimai.
Skaityti daugiau: JUOZAS BRAZAITIS — LITERATŪROS MOKSLININKAS
“būti šviesa savo tautai”
10 METŲ BE JUOZO BRAZAIČIO
Prisimindami mūsų ideologą, prieš 10 metų iškeliavusį amžinybėn, jo šviesų atminimą pagerbiame trimis pasisakymais asmenų, kurie velionį asmeniškai iš arti pažino bei sekė jo darbus kultūriniame ir politiniame lietuvių gyvenime.
Dr. KAZYS AMBROZAITIS
Jau dešimt metų praėjo, kaip netekome Juozo Brazaičio. Jo prisiminimas daugelyje mūsų dar tebėra labai gyvas. Brazaičio palikti pėdsakai dar laiko dulkių nepaslėpti, puikiai atpažįstami iš jo darbų, jo pasakyto žodžio, jo skaidrios sielos šilumos, kuri dar neatvėso.
Dvidešimtasis šimtmetis lietuvių tautai davė visą eilę asmenybių, tvirtų charakterių ir stiprių darbo rankų. Juozas Ambrazevičius, mano akimis, visa galva prasikiša tarpe kitų. Kaip devyniolikto šimtmečio antroji pusė ir pabaiga apdovanojo lietuvių tautą jos atgimimo skatintojais, iškovojusiais Nepriklausomybę ir davusiais valstybės administracinį, švietimo bei kultūros pagrindą, taip Ambrazevičius, subrendęs jau po Nepriklausomybės atstatymo, tapo tuo iškiliu meistru, kuris vertino, kūrė, grupavo, nuolatos ieškojo tiek valstybiniam, tiek kultūriniam gyvenimui vis naujų spalvų, siekė vis naujo idealo.
Būtų nuostolinga kalbėti bendrai apie Brazaitį, nes tai per plačios skalės asmenybė. Per trumpą laiko akimirką, jį reiktų paliesti tik dalimis, iš jo gyvenimo knygos paskaityti tik kelis puslapius. Apie Brazaitį, kaip literatą, norėtume išgirsti iš Brazdžionio, Gliaudos, Rūtos, Vaičiulaičio, Santvaro ar Kulboko. Apie Brazaitį kaip valstybininką ir rezistentą norėtume išgirsti iš Damušio, Vitkaus, Naručio, Bačkio, Girniaus, Kazicko. Apie Brazaitį kaip publicistą ir visuomenininką norėtume išgirsti iš Skrupskelienės, Prunskio, Grincevičiaus, Jurkaus. O apie asmeninį gyvenimą nedaug yra palikimo, tik gal bent kiek detalių galėtume išgirsti iš Proscevičiūtės, Šomkaitės, Dabušio. Brazaitis buvo atviras visuomenei, bet uždaras sau.
Skaityti daugiau: JUOZAS BRAZAITIS — REZISTENTAS IR VISUOMENININKAS